(ru) Северная Земля ![]() | |||||
Tipus | Arxipèlag ![]() | ||||
---|---|---|---|---|---|
Epònim | Nicolau II de Rússia ![]() | ||||
Localització | |||||
Entitat territorial administrativa | krai de Krasnoiarsk (Rússia) ![]() | ||||
| |||||
Banyat per | oceà Àrtic ![]() | ||||
Format per | |||||
Dades i xifres | |||||
Altitud | 965 m ![]() | ||||
Superfície | 37.000 km² ![]() | ||||
Història | |||||
Data de descobriment o invenció | 1913 ![]() | ||||
La Terra del Nord (en rus, Се́верная Земля́, Sèvernaia Zemlià) és un arxipèlag rus de l'Àrtic, a 80° 00′ N i 100° 00′ E. Està situat al nord de Sibèria, prop de la península de Taimir, de la qual està separada per l'estret de Vilkitski, entre els mars de Kara a l'oest i Làptev a l'est. La Terra del Nord es va descobrir el 1913 i no es va cartografiar fins al 1933, amb la qual cosa ha estat l'últim arxipèlag de la terra que ha estat descobert.[1] Administrativament, pertany al krai de Krasnoiarsk.[2][3]
L'arxipèlag està format per quatre illes grans (Revolució d'Octubre, Bolxevic, Komsomólets i Pioner) i al voltant de 10 de menors, que ocupen una superfície total d'uns 37.000 km². Aproximadament, un 50% de les illes està cobert per glaceres que arriben fins al mar; a les parts lliures de gel, la terra és desèrtica o bé coberta amb vegetació típica de la tundra.
La glacera més gran de la Federació de Rússia, l'Acadèmia de Ciències Glacial, es troba a Terra del Nord (Sèvernaia Zemliá). L'arxipèlag també és notable en relació amb l'actual declivi pluriennal del gel de la mar Àrtica. Fins fa poc, el gel s'unia a les illes a Euràsia, fins i tot en la seva menor mesura durant la temporada de fusió de finals d'estiu, bloquejant el Pas del Nord-est entre l'Atlàntic i el Pacífic. A la fi de l'estiu de 2012, no obstant això, el gel permanent havia aconseguit un nivell rècord i l'aigua oberta va aparèixer al sud de l'arxipèlag.[4]